HEMLIGT PM TILL MARTIN TEAGUE STÄLLFÖRETRÄDANDE CHEF-NSA
Återupplivning av patienten ARLINGTON JAMES STEWARD-
-bekräftad av sjukhuspersonal.
Patienten släpptes från brännskadeenheten på-
-morgonen den 24 juli till okänd vistelseort.
Patienten har konstruerat en apparat för ovisst ändamål.
Designspecifikationer bekräftade av Marsprojektet.
Patienten levererar apparaten till privatbostäder.
Mer information väntas.
Svensk text: Simontax www.sweSUB.nu
- Hörde du nåt? - Det är dörrklockan.
Säkert?
Vad är klockan?
Kvart i sex.
- Vad är det? - Nån lämnade en kartong.
- Vem? - Jag vet inte.
Det var en bil och den körde iväg.
Kom jultomten tidigt i år?
Lika bra att stanna uppe.
Du trodde väl aldrig på tomten?
Det finns bättre än en fet kille som-
-dimper ner genom skorstenen. Ologiskt.
Och olagligt.
Vad var det för bil?
Den var svart.
- Okej. - Varför körde de bara iväg?
Jag vet inte, vännen.
Ta kartongen.
Vad är det
Har aldrig sett nåt sånt förut.
Man behöver en nyckel för att öppna.
Det finns ett meddelande.
Ser ut som en bröllopsinbjudan.
Är det brudgåva från Powells?
"Mr. Steward kommer och hälsar på kl. 17.00."
- Känner du nån Mr. Steward? - Nej. Gör du?
- Det snöar. - Det fastnar inte.
Hej. PB och J.
- Skar du brödet i fyrkanter? - Som alltid.
Gör inte det. Fyrkanter är barnsligt.
- Hej, Mrs. Lewis. - God morgon, pojkar.
Säg Norma. Mrs. Lewis låter så gammalt.
- Ni är gammal. - Jag är bara 35.
För oss är det gammalt. Ni är som en gammal gumma.
Du blir också gammal, Viktigpetter.
Varför måste busshållplatsen vara här?
Så att jag kan se min lille Walter komma på bussen säkert.
Gå in, jag blir generad.
Blir du generad av min kärlek?
Om Walter får en puss och kram-
-innan han går på bussen?
- Gör det, gör det. - Mamma, släpp.
Hej, Walter. Vi ses senare killar.
Lite tidigt för medelålderkris, eller hur?
Så, vem är Mr. Steward?
Jag har ingen aning.
Är det nån från skolan?
Jag vet inte.
Är det din hemlige älskare?
- Jag hatar dig. - Hatar dig också.
Tre främlingar fångade i ett rum i all evighet.
Var och en vill ha nåt av den andre.
En icke uppfylld önskan.
Det är Sartres vision av helvetet.
Helvetet är andra människor.
Ja. Helvetet är andra människor, som ser dig som du verkligen är.
Så, vad innebär det för Estelle?
Det betyder att hon ska ruttna i helvetet.
En slyna som gifte sig för pengar och dödade sitt barn.
Det är lite mer komplicerat, Charles.
Hon var fattig och gifte sig till pengar för att rädda sin familj.
Vad hände med er fot?
Ursäkta?
Jag har sett er halta. Hände nåt med foten?
Får vi se?
- Min fot? - Ja.
Får vi se hur den ser ut?
Varför håller du inte käften?
Är ni generad?
Oj då.
Kom ihåg uppsatserna i morgon.
Oavsett om livet börjat eller inte-
-är det viktigt för vetskapen om den kemiska evolutionen-
-att vi bestämmer framtiden för kolkemin.
Mars ger oss nytt perspektiv-
-på den kosmiska historien-
-beträffande planetär kemi.
- Några frågor? - Vilket är nästa steg?
Ja, därbak. Rhonda.
Berätta mer om jordproven.
Experimentet med gasutbyte mäter-
-produktionen eller upptaget av koldioxid, kväve, metan-
-väte och syre under odlingen-
-av jordprovet från Mars.
Varför är NSA inblandad?
NSA?
Martin Teague, NSA-chefen är här.
- Varför är NSA här i Langley? - Kan ni berätta om proverna?
Kan en forntida marscivilisation ha lämnat spår?
Ingen kommentar, Rhonda.
Fler frågor?
Om vi hittar vatten under ytan-
-och omloppsfoton visar att det en gång fanns floder-
-på planetens yta är det möjligt att vi kan hitta spår av liv.
- Och vem är ni? - Arthur Lewis, optiklaboratoriet.
Jag hjälpte till att designa kameran.
Under din tid här har du blivit medlem av familjen.
Därför är det här så svårt att säga.
Vi har dragit in fakultetens undervisningsrabatt.
- Från och med när? - Nästa termin.
Jag är mycket ledsen, Norma.
Det vet jag.
Din näsa blöder.
Varför haltar din mamma?
Det har du inte med att göra.
- Så, vad ska du göra? - Jag vet inte.
Vi lever redan från lön till lön.
Vad tycker Arthur?
Han vet inte än.
Han kommer att bli förkrossad.
Fast han lever fortfarande på Mars.
- Vad är det med den där slipsen?
Tredje gången den här veckan.
Det är min turslips.
Du borde få låna den, för idag är den stora dagen, va?
Absolut.
Arthur måste ut i rymden.
Låt oss inte ta ut nåt i förtid.
Ja. Du börjar växa ur kläderna.
Jag säger till chefen att du jobbat på ett personligt projekt.
- Tänker du göra det? - Javisst.
- Terry, spräng inte stället i luften. - Jag vet.
En julklapp till Norma. Du misstycker väl inte?
Så rart. Var är min present?
- God jul. - Tack.
God dag? Kan jag stå till tjänst?
- Mrs. Lewis?
God dag. Jag heter Arlington Steward.
Jag förmodar att ni tagit emot kartongen jag lämnade på er tröskel.
Ja.
Och ni fann knappenheten inuti?
Är det så ni kallar den? Knappenhet?
Ja, det gör vi.
Låt inte mitt utseende skrämma er.
Jag försäkrar, jag är inget monster.
Jag är bara en man med en uppgift.
- Får jag stiga på? - Visst.
Kan jag bjuda på nåt?
Nej tack. Jag är sällan hungrig.
Ska vi slå oss ner?
Så, försöker ni sälja nåt till mig?
På sätt och vis. Jag har faktiskt ett erbjudande.
- Vad har ni att erbjuda? - En ekonomisk möjlighet.
Låt mig förklara. I det här kuvertet finns en nyckel.
Låt mig visa.
Nyckeln öppnar glaskupan över knappenheten.
Voilà.
Om ni trycker på knappen kommer två saker att hända.
För det första kommer någon i världen ni inte känner-
-att dö.
För det andra kommer ni att få en utbetalning
-på en miljon dollar.
Skattefritt.
Utbetalningen levereras till er av mig-
-kontant.
Så som ni ser här.
Och, Mrs. Lewis, tillåt mig-
-att överlämna den här färska hundradollarsedeln som gåva-
-i utbyte mot er vänlighet att ta emot mig i ert hem.
Ni ger mig hundra dollar, även om jag tackar nej?
Alldeles riktigt.
- Är det på riktigt? - Jag försäkrar, Mrs. Lewis-
-det här erbjudandet är på riktigt.
Vem arbetar ni för?
Betalningsgarantin har dessvärre tre förbehåll.
Ett, jag får inte-
-avslöja någon information om mina uppdragsgivare.
Två, ni får inte diskutera detaljerna kring detta med någon-
-förutom er make, naturligtvis.
Tre, ni har 24 timmar på er.
Ni har fram till 17.00 i morgon på er att fatta ert beslut.
Vid den tidpunkten-
-återvänder jag och hämtar knappenheten.
Den programmeras om och någon annan får erbjudandet.
Trevligt att träffa er, Mrs. Lewis.
- Det är en ny protes till hennes fot. - Just det.
Jag använder Silasticpolymeren-
-till rymdskyttelns pilotstolar.
Trevlig kille. Vad hände med hennes fot?
När hon var 17 tappade hennes bror en hantel på hennes fot.
En tå är bruten, så hon åker till sjukhuset.
Doktorn startar röntgenapparaten och går till en annan patient.
Och han glömmer Norma.
Låter röntgenapparaten stå på.
- Herregud, det var inte bra. - Nej.
Vävnaden i fyra av tårna var helt förstörd av strålningen.
Måste de amputera fyra tår?
Ja. Sen tog de hud från låret för att täcka främre foten.
1958 hade de inte modern teknik för hudtransplantation.
Och hon måste sitta så här, i samma läge-
-med kroppen stilla i en månad medan det läktes.
Jag hoppas hon stämde idioten.
Hennes familj stämde och vann.
- Vad blev skadeståndet? - Tiotusen dollar.
Om den funkar, kan hon börja jogga igen.
Jag hoppas det.
- Det är fint det du gör för Norma. - Tack, sir.
En tjänst förtjänar en gentjänst.
Det här kom just. Rekommenderat brev från...
Astronautkåren?
- Är det ett skämt? - Det är orört. Ingen har öppnat det.
Det står att jag fick nej.
Hans astronautansökan avslogs.
- Kan du säga mig varför? - Okej.
Du misslyckades i psyktestet.
- Du måste skämta. - Det verkar inte klokt.
Jag hade full poäng i varje test.
Jag var säker på det här.
Vad ska jag göra resten av livet?
Det finns bra möjligheter här.
Vi fick ett anslag för att utveckla linser till planetkamerasystemet.
Du är perfekt för jobbet.
Ett kvasidirektörsjobb som inte finns?
Ja, vi har ju alltid Mars.
Alice, vännen, när ska vi bli tillsammans?
När Barry Goldwater blir tillsammans med Jane Fonda.
Innan jag kunde fråga mer satte han sig i bilen och körde iväg.
Vad gör du? Var försiktig.
Du kan väl inte tro på den här.
- Tog du registreringsnumret? - Nej.
Din pappa är polis. Ta alltid numret.
Jag var lite överväldigad.
Så nån obekant kommer att dö?
Ja. Ja, exakt så sa han.
- Sa han hur de skulle dö? - Nej.
Han erbjöd en portfölj med pengar?
Ja, han sa att det var en miljon dollar, och de såg riktiga ut.
- Hur såg han ut? - Det vill du inte veta.
Vad menar du?
Antagligen ett brännskadeoffer för halva ansiktet var borta.
- Verkligen? - Ja.
- Driver du med mig? - Nej.
- Jo, det gör du. - Nej, det gör jag inte.
Vi blir sena till föreställningen.
Jag låser in den därnere.
- Jag vill köpa St. Charles Place. - Okej, St. Charles Place.
- Hej, Mrs. Lewis. - Hej, Dana.
- Dök Mr. Steward upp? - Ja, han tittade förbi.
Vad händer när man trycker?
Inget särskilt.
Fick du en nyckel? Den gör säkert nåt häftigt.
- Du frågar då en massa. - Och du undviker att svara.
Det räcker, stortrut. Okej?
- I säng kl. 10? - Ja, sir.
- Tack, Dana. - God natt.
- Det är din. - Min tur.
Han var mycket charmerande.
Jag tror faktiskt han skulle ge oss hela portföljen full med pengar.
För alltid, alltid, alltid.
Då så-
-då sätter vi igång.
- Så, vad tycker du? - Okej.
Han har absolut inget att tjäna på den här affären, okej?
En skojare. Sedeln är förfalskad.
Ingen får 100 dollar utan förbehåll.
Det är vansinnigt.
Han kanske är sinnessjuk-
-och har det här som ursäkt för att mörda nån-
-och sen skylla på oss. - Ska vi ringa polisen?
Om vi berättar för nån gäller det inte längre. Inga pengar.
- Sa han så? - Ja, vi får inte berätta.
- Vi åker hem. - Okej. Jag hämtar ytterkläderna.
Designen tog massor med tid.
Eloxerad aluminum, handblåst glas.
Den ser dyr ut.
Vad gör du?
Jag ska se efter inuti.
Titta på den här dumma...
Så där ja.
Ingenting. Ingen sändare. Ingen radio.
Om vi trycker nu, får han inte veta det.
Okej, sätt ihop den igen.
- Ha inte sönder den. - Varför då?
Därför att han kommer tillbaka och hämtar den.
Han tar den, programmerar om den-
-och erbjuder någon annan.
Programmera vad? Det är bara trä.
- Ska du trycka ner den eller inte? - Det bestämmer inte jag.
Jag skulle aldrig trycka utan din vetskap.
Glöm inte släcka ljusen.
- Nej, de får brinna. - Det är eldfarligt.
Men de håller julkänslan vid liv medan vi sover.
- Vi skulle kunna dö. - Alla dör, Norma.
Okej. Låt dem brinna.
Konstigt. Han kommer bara när du är borta.
Vad tänker du på?
Vi får aldrig se så mycket pengar.
Och varför säger du det?
Var realistisk, Arthur. Du arbetar för regeringen.
Vi gör av med för mycket pengar.
Vi kunde lättare leva det liv vi vill.
Varför behöver vi en miljon för att bli lyckliga?
Tänk på vad vi skulle kunna göra.
Hela familjen skulle få det bra.
Jag måste inte jobba för NASA i evighet.
Jag kan få ett annat jobb.
Kommer vi nånsin att lämna Richmond?
Vi måste skjuta på min fotoperation.
Nej, du behöver operationen.
Jag vet, men vi har inte råd.
Tryck och se vad som händer.
Jag är rädd.
Norma, varför då?
Du såg inte hans ansikte.
- Jag ringer polisen. - Nej, då gäller det inte.
Hur kan han veta om vi ringer nån?
Har han buggat huset?
Det är en present till brudtärnorna..
De kommer att köra ett skämt med den i kväll...
Powell frågar vilka som tryckte på knappen.
Alla kommer skrattar åt skådisen han hyrde för att-
-dyka upp vid vår tröskel.
Jag var i affären, och hon gick mellan hyllorna.
- Var är hon? - Jag sprang ut.
De satte henne i en skåpbil och körde iväg.
- Lås alla dörrar. - Hon bara försvann.
Jag är på väg hem.
Jag testade den på jobbet.
Sedeln är äkta.
Så, anta att den är äkta.
Vi trycker, får en miljon dollar-
-och blir skyldiga till någons död.
Kan vi leva med det?
- Tänk om det är ett spädbarn? - Eller en mördare i dödscell?
Tänk om det är grannarna?
- Känner du dem ens? - Doug och Donna.
Vad innebär det att känna någon?
- Känner du mig? - Bättre än du själv.
- Känner du Walter? - Bättre än jag känner dig.
Vad ska vi göra, Norma?
Det är bara en låda.
Larmcentralen, vart vill ni komma?
Kan ni tala saktare. Jag hör inte vad ni säger.
Ni hörde ett skrik, sen ett skott?
Jag hörde ett skott och sen sprang han ut till bilen med en portfölj.
Gå tillbaka in och ta med pojken.
Kolla hennes puls
Kom.
Tillbaka, jag sparkar in dörren.
Bort från dörren!
- God dag, Mrs. Lewis. - God dag.
Får jag stiga på?
God dag. Ni måste vara Mr. Lewis.
Ursäkta, jag har fullt upp idag.
Har ni nyckeln?
Tack.
Så där ja. En miljon dollar.
Ni kan räkna om ni vill.
- Någon som? - Dog?
Javisst.
Ni sa att knappenheten skulle omprogrammeras.
Ja.
Och nu? Får en annan erbjudandet?
Ja, det är så det fungerar.
Och jag lovar att erbjudandet ges till någon ni inte känner.
Nej.
Hallå.
Vi vill inte ha era pengar. Ta dem.
Jag beklagar, Mr. Lewis.
Knappen har tryckts ner.
God middag.
Hallå. Öppna dörren.
Öppna dörren!
XH34568. Jag fick numret.
Vad tror du, Norma?
Nån vi inte känner.
Står vi på tur? Menade han så?
Okej, låt oss bara...
- Walter. - Ja.
Lägg pengarna i kassaskåpet.
Inte idag. Läxorna först.
Diska lunchlådan också. Seså.
Vi har fått ett nytt mord i hemmet.
- Den här gången är det hustrun. - Verkligen?
Offret är Diane Carnes, 31 år, skottsår i bröstet.
De hittade hennes lilla flicka inlåst i badrummet.
- Make? - Maken saknas.
Grannarna såg honom rusa ut genom dörren efter skottet.
- Har han kriminellt förflutet? - Nej, det är just det.
Maken är Jeffrey Carnes, kärleksfull far, enligt grannarna-
-och dessutom raketforskare.
Arbetar för NASA. - Verkligen?
Det gör inte ont längre.
- God jul. - Tack.
Trevlig kväll.
Allt det här för en repetition?
- Minns du vår repetitionsmiddag? - Du menar ölhävningen på bakgården?
Här är min lilla flicka.
Se så hon går. Du flyter fram.
- Visste du om det? - Roligt att se dig.
Tomten gav dig gången tillbaka.
- Det gjorde han, mamma. - Hur står det till, Dick?
Roligt att träffa dig.
Klipper Norma fortarande ditt hår, Arthur?
Vem är du, Lynyrd eller Skynyrd?
De släpper inte ut dig i rymden med de där polisongerna.
Alla ser ut så numera.
- Jag vet, vännen, men... - Glöm det. Var fick du den där?
- Där borta. - Okej. Vill du ha nåt?
- Sherry. - Ursäkta
Kan jag få ber om uppmärksamhet.
Vi vill tacka alla som kommit-
-en så ovanligt kall kväll i Richmond.
Jag måste fatta mig kort-
-för det blir 43 tal till tal i kväll.
Brudparets vänner har skänkt alla dessa presenter.
Och eftersom det är helgsäsong kan vi väl-
-göra en helgpresentdragning.
Du måste blanda de här.
- Då gör vi det. - Som när du spetsar bålen.
Han vet hur man gör.
Nej, det har jag aldrig gjort.
Okej, då börjar vi.
Min svärson. Inte du. Arthur. Kom fram hit.
- Måste jag? - Kom, Arthur. Kom fram.
Jag har inte fixat det här. Jag är en ärlig polis. Jag svär.
Hämta din present, lyckost.
- Kan jag ta vad som helst? - Javisst.
Lämna bara mina golfklubbor.
Nej, du kan ta klubborna.
Okej, jag tar den här kartongen.
Den ser trevlig och enkel ut.
Då tar vi en till och ser efter.
- Å, mystisk. - Leticia. Leticia.
- Kom fram hit, Leticia. - Öppna den.
Lägg den i bilen. Vi öppnar den hemma.
- Nej. - Nej.
Öppna, vi måste se vad det är.
- Ja, öppna den.
Fortsätt, kom ihåg att det är 43 tal kvar.
- Arthur, det är han. - Vad är det, ett foto?
- Får vi se? - Nej, det är ett internt skämt.
Det är privat.
Kul, det känner vi till.
Vi har tagit en del privata foton.
Dem kan ni fantisera omkring.
Var det den du hade med dig?
Kan ni föreställa er bröllopet?
Häpnadsväckande Science Fiction.
- "Idiotens dag"? - Ja, pappa samlar serier.
Samlar han på mer?
Han har en massa marsgrejer i källaren. Vill du se?
Ja.
Vad gjorde din pappa med Viking?
Han designade kameran.
Så att den kunde fotografera 360 grader.
Den scannar bilden en linje i taget, fem minuter per varv.
Hur skickar de bilderna från Mars?
Med radio. De tolkar data och överför dem till film.
Hur lång tid tar signalen?
Cirka två timmar. Signalen går 94,000 mil på fem minuter.
De testkörde den i fjol i Colorado.
Vi säger inget till pappa, okej?
Hur funkar nya foten på dansgolvet, okej?
"Tillräckligt avancerad teknologi-
- går inte att skilja från magi."
Arthur C. Clarkes tredje lag.
Min pappa känner honom.
Arthur, en underbar grej du gjorde till Norma.
Vad hon skulle göra utan dig?
Jag vet inte vad jag skulle göra utan henne. Faktiskt inte.
- Det var den perfekta gåvan. - Tack.
Jättetrevligt party, Dick. Grattis.
- Det är inte jag som betalar. - Inte?
- Nej. - Men hur fixade du det?
Skulle du kunna kolla ett registreringsnummer åt mig?
En svart sedan. Kan du ta reda på ägaren?
- Visst. Vad handlar det om? - Bara nån som stryker runt huset.
- Ville bara vara säker. - Det är värt att kolla upp.
Killen där? Han gjorde fredstecknet.
- En av dina studenter? - Norma sa inget till dig?
Nej. Vad är det?
Han förödmjukade henne inför klassen.
Han skojade om hennes fot.
Du har blod på näsan.
Tack.
Kan jag hämta nåt åt dig?
Du sa att jag fick ett telefonsamtal.
Ja. Här.
- Hallå? - Det är Arlington Steward.
Er man har kontaktat polisen om mitt fordon.
Jag har ganska många anställda.
Vi vill inte att nån ska bli skadad.
Om ni inte ville det skulle ni inte ha tryckt på knappen.
Vi vill inte ha mer problem, okej?
Jag är rädd att problemen funnit er, Mrs. Lewis.
Det blir alltid konsekvenser.
Provet pågår tills enheten är omprogrammerad.
Vad ska vi göra nu?
Lyssna till ert samvete.
Gör vad det bjuder er.
Ha så trevligt.
Vad sa ni till min fru?
Kan du säga vad du sa?
Var det roligt? Var det kul?
Att göra sig lustig över någons vanställdhet?
- Tycker du det är kul? - Nej, inte roligt, utan tragiskt.
Å, Arthur.
Allt okej, grabben?
Tack.
Dana. Vi har kommit hem.
- Får du skjuts hem? - Nej.
Okej, Arthur skjutsar.
- Okej. - Varsågod.
- Tack. - Tack själv.
- Så, vart ska du? - Galaxy Motor Lodge motell.
Bor du på motell?
Ja, mina föräldrar köpte nytt hus, men det är inte färdigt än.
Du har blod på händerna.
- Vad menar du? - Dina händer.
- Är det blodfläckar? - Jag hamnade i slagsmål i kväll.
Gjorde alla generade och förstörde partyt.
Nån tryckte på dina knappar?
- Varför så du så? - Bara ett uttryck.
Dra inte förhastade slutsatser. Du får en massa problem.
Jag har redan en massa problem.
Vad ska du göra åt det?
- Vet inte. Några förslag? - Se in i ljuset.
- Ljuset? - Ja, ljuset.
Snart blir du bländad av det.
Vad är ljuset?
Jag minns inte.
Jag kan inte minnas.
Dana?
Vakna.
Dana?
Herregud.
Hur är det?
Du måste bort, här är inte säkert.
- Lugna dig, vad pratar du om? - Bara en kan rädda dig nu.
Titta i spegeln, så ser du.
Dana. Dana!
Den första bilden med fotsteg-
-tog c:a fem minuter att ta på Mars-
- och sedan reläades den upp till kommandomodulen-
20 juli, 1969-
-fick vi en sändning från Månen:
"Örnen har landat."
Dagen landning representerar också förverkligandet av en dröm-
-som länge eggat människans fantasi.
Och det här uppdraget innebär en viktig upptäckt-
-i mänsklighetens historia
Liv någon annanstans i universum.
Om experimenten med Viking inte avslöjar levande organismer-
-lär vi oss annat om universums hemligheter.
De kan berätta mycket om vår egen planet-
-öppna nya möjligheter till utforskning-
-och ge kunskap som förbättrar livskvaliteten här på Jorden.
Insatserna i rymden visar inte bara vår teknologiska kunskap-
-utan också det bästa i vårt land-
-vår karaktär, vår skaparkraft, offervilja-
-och föresats att nå in i det okända.
Norma. Var sa du att du träffade Dana?
På vår exkursion till Kennedy Center.
Hon sa att hon bodde i Richmond?
- Ja, vi åkte tillbaka i samma buss. - Det här är hennes körkort.
Hon heter Sarah Matthews. Hon bor i Boston.
Han kallade dem sina anställda?
Ja.
God dag, Norma.
- Sa er make vart han skulle i morse? - Nej, det gjorde han inte.
Jag hoppas för er skull att han inte leker detektiv igen.
Fast jag vet om han gör det.
På grund av era anställda?
Är Dana en av era anställda?
Som sagt, jag har många anställda.
Kan vi träffas?
Jag vill träffas öga mot öga.
Jag tittar på dig just nu, Norma.
- Ursäkta? - Jag är på er bakgård.
Är ni kvar?
Mr. Steward?
Okej, vi måste reda ut det här.
Ni har haft vindtunneln i månader.
Nu vill ni ha månlandaren och hangaren?
Det är riktigt.
- NSA-verksamheten... - Vilken verksamhet?
Aktiviteterna kommer emellanåt att dra in NASA-anställda-
-men jag kan inte avslöja hur eller vad de ska göra.
Det är skandalöst alltihop, men vi har väl inget val?
Nej. Det har ni inte.
Kunde du spåra nummerskylten?
Ja, det är en regeringsskylt.
En limousine licensierad för NSA.
NSA? Herregud.
Vad är det där?
Den här killens fru, skjuten på nära håll i bröstet.
Han höll en pistol mot bröstet-
-och sköt en kula rakt i hjärtat.
Maken jobbar vid Langley.
Några tecken på strid?
Ingen hud under naglarna, inga blåmärken.
När dog hon?
Grannarna hörde skottet 16:45.
Hur berör det här dig, Arthur?
Kan du ta mig till huset?
- Din syster mår dåligt efter igår. - Arthur mår också dåligt.
Norma, låt mig bara säga, att vi alltid har beundrat din styrka-
-och hur positiv du är, även efter skadan.
Vi kanske bara tar för givet-
- att allt är bra med dig?
Jag mår bra, mamma.
NSA låter honom göra det. NASA kan inte stoppa det.
Lyckligt gift med barn. Gå till biblioteket. Följ indexnumret.
Lita inte på någon, inte ens er man.
Hon blöder. Ring efter hjälp. Å, herregud.
Vem är kvinnan, Norma? Känner du henne?
Nej, mamma.
Jag har en massa ärenden inför bröllopet.
Kan jag släppa av dig hemma?
Aj, aj. Inte röra.
Det är han. Han är PR-direktör på Langley.
- Vad heter han? - Arlington Steward.
Steward med D.
- Kan du kolla honom? - Ja.
Tre döda hittills.
"Manual för exploatering av människan."
Jag vill lägga in begäran om-
-husundersökning på Langley.
Lämna inte begäran via mitt kontor.
Det här är större än du och jag.
Ursäkta, jag letar efter närmaste utgång.
Ni är inte anställd. Det här biblioteket är bara för anställda.
- Ni är hans fru. - Jag är Clymene.
- Vad vill han ha av oss? - Han prövar er.
Han prövar oss alla.
Följ mig.
Det finns tre portar. Men ni kan bara välja en.
Var noga med vilken port ni väljer-
-för det finns bara en väg till frälsning.
Var god och sitt, Mrs. Lewis.
Går ej att skilja från magi.
Blixten träffar jorden 100 gånger i sekunden.
En enda blixt kan uppnå-
-28000 grader Celsius på bråkdelen av en sekund.
Det är fem gånger varmare än solytan.
Hände det er?
- Ni blev träffad av blixten? - Ja.
Och nu kommunicerar jag med dem som kontrollerar blixten.
Vad finns bakom de andra två?
Evig fördömelse.
Vad kände du när du först såg mig, Norma?
- Jag kände... - Du kände vad?
- Medlidande? - Kärlek.
- Du kände kärlek till mig? - Ja.
- Varför? - På grund av min vanställdhet.
På grund av all den smärta den gett mig i livet.
Jag tänkte på hur det skulle vara med all den smärtan-
-förstorad och projicerad på mitt ansikte.
- Och om jag vägrar? - Evig fördömelse.
Du har valt port nummer 2.
Jag såg den där smärtan i ert ansikte och jag...
Jag förstod den. Jag kände överväldigande kärlek till er-
-för jag visste att jag aldrig skulle tycka synd om mig själv igen.
Ta min hand, Norma.
Du minns inte att du kom hem.
Du gick in genom dörren som en zombie.
Sa inget, gick bara direkt i säng.
Varifrån kom allt vattnet?
Varför säger ingen vad som hände?
Walter, gå ner i källaren och hämta fler hinkar.
- Men jag ville... - Okej.
Kan du berätta vad som hände?
Jag behöver en drink.
- Ska vi fortfarande på bröllopet? - Ja.
Det är bara så mycket jag kan avslöja.
Jag förstår.
Under timmarna som följde på den första sändningen från Mars-
-blev Arlington Steward träffad av blixten här på plattformen.
Sen dess har vi inte hört från honom.
Han är något annat nu.
Vad menar ni?
Arlington Steward dog kort efter ankomsten till brännskadeenheten.
Timmar sedan han lagts i bårhuset-
-och låsts in i ett frysskåp-
-hörde man en röst bakom en metalldörr.
Det var en man som skrattade.
Mr. Steward hade återvänt från de döda och skrattade hysteriskt.
Han överfördes då till ett militärt säkerhetssjukhus.
Snart insåg vi att han besatt ovanliga förmågor.
Vad menar ni med förmågor?
Hans kropp läkte tio gånger fortare än normalt.
Cellulär degeneration stannade i huvudsak av.
Mina damer och herrar, Mr. och Mrs. Edward Powell.
- Du får inte dricka så mycket nu. - Okej.
Sir, om ni inte har nåt emot att jag frågar, varför en låda?
Ert hem är en låda.
Er bil är en låda på hjul.
Ni åker till arbetet, och ni åker hem i den.
Ni sitter hemma och stirrar in i en låda.
Den fräter sönder er hjärna, medan kroppens låda vissnar, dör-
-och läggs i den slutliga lådan för att sakta lösas upp.
Det är rätt deprimerande att se det så.
Se det inte så.
Tänk på det som en tillfällig existens.
Vad händer när ni har fullbordat försöken?
Jag överlämnar data till mina uppdragsgivare-
-och sedan vilar ert öde i deras händer.
Man kan inte säga att de saknar en bisarr känsla för humor.
Se på mig.
Jag vet inte vem ni talar om, sir.
Era uppdragsgivare är ett mysterium för oss alla.
Jag tycker om mystik. Gör inte ni?
- Hur klarar vi provet? - Är det inte uppenbart?
Bara låt bli att trycka på knappen.
Om tillräckligt många låter bli, upphör provet.
Men det kommer fler prov.
Gå rätt in i ljuset.
Vänd absolut inte tillbaka.
När ni går in i ljuset kommer ni att känna er nedsänkta i vätska.
Försök hålla andan. Eventuella drunkningskänslor är övergående.
Vart skickar ni dem?
Att förbereda nästa prov i Massachusetts.
Ni talade tidigare om altruismkoefficienten.
Om människor inte kan eller vill offra personliga begär-
-till förmån för er art har ni ingen chans att överleva.
Och mina uppdragsgivare kommer att tvingas utrota er.
- Förstått? - Ja, sir.
Jag var borta, Norma.
Jag var borta i nästan en timme.
Vad såg du? Vad fanns i ljuset?
Det finns inte ord.
Det är en plats, varken här eller där-
-men någonstans emellan.
Det är en varm omfamning.
En plats där trottoaren slutar-
-och förtvivlan inte längre råder över hjärtat.
Pappa. Vad händer?
Jag mår illa, Walter.
Du kan räddas. Det är för sent för mig, men inte för dig.
Jeffrey Carnes. Jag har en massa frågor till dig.
Om du vill överleva, är det bäst du kommer med. Nu.
Okej, varför stoppar du inte ner pistolen innan nån ser dig?
- In i skåpbilen. - Okej.
- Pappa. - Walter.
Walter.
Walter! Walter! Walter!
Det är hemliga CIA-dokument.
"Försökspersoner och fri vilja.
Försökspersoner kan inte behandlas som anställda.
- Frontallobsblödning. - Det är hans svaghet.
Han vet inte hur han obemärkt ska ta över hjärnor.
- Näsblodet? - Har du sett många?
Det är begränsat, ofullkomligt.
- Lever i en 70-årig man? - Ja, därför valde det Langley.
Allt det behöver: Militär, CIA, FBI, NASA.
- Så han kan dödas? - Ja.
- Vart ska vi? - Det tog din son och min dotter.
Jag vet var det gömt honom.
Ett motell. Stewards anställda tog er son dit.
Ett transportcentrum. De har en swimmingpool som port.
Tryckte du eller din fru på knappen?
- Min fru. - Ja, min också.
- Och nu är hon död. - Dödade du henne?
- För min dotters skull. - Vad menar du med det?
Jag måste välja mellan min fru och min dotter.
Följ vårt Vikinguppdrag och fundera på vår resa-
-in i det okända.
Var någon med honom i skåpbilen?
Inte som vi såg.
- Vi sätter igång! - Alla team, verkställ!
Bravo, Charlie, framåt.
Sänk vapnen. Sätt igång!
Arthur, vad som än händer från och med nu-
-får större följder än du kan ana.
Sätt er.
Var är vår son?
På ett säkert ställe. Vi hämtar honom om ett ögonblick.
Jag vill ni ska veta-
-att jag är full av beundran och respekt för er båda.
Ni gav mig hopp.
Men jag är mycket ledsen för att ni tryckte på knappen.
Jag måste tyvärr berätta att två av er sons sinnen har skadats.
Han kan inte längre se eller höra.
Var är han?
Vad har ni gjort med honom?
Jag har inte gjort något. Jag är bara ett redskap.
Ni har nu två val.
Ett, ni kan leva resten av era liv-
-och njuta av pengarna ni fått-
-och lära er leva med er sons skada.
Det är oåterkalleligt.
Han kommer aldrig att höra eller se er.
Två, det är en kula i patronläget på den här revolvern.
Ni kan avlossa den i er frus hjärta och döda henne.
Samtidigt som hennes själ lämnar kroppen-
-blir er son normal.
Miljonen dollar sätts in på ett räntebärande konto-
- och ges till er son på hans adertonde födelsedag.
Låt mig döda mig själv. Arthur har inget att göra med det här.
Jag är ledsen. Det är inte förhandlingsbart.
Arthur, du måste avlossa revolvern.
Norma, måste dö eller-
-får Walter leva för alltid i tystnad och mörker.
Döda mig om ni vill och döm er son till ett liv i plågor.
Ni får fängelse för mordet på Steward, en vanlig arbetstagare.
Och de skickar bara någon annan som ersätter mig.
Vem?
- Vem skickar en annan? - Arthur, låt bli.
- Vem? - Låt bli.
God middag.
Mr. Steward.
Kan jag få förlåtelse?
Jag vet inte.
Ni beundrar ju Jean-Paul Sartres författarskap.
Kanske dessa ord kan trösta.
Två sätt finns att träda in i det sista rummet.
Fri eller ofri.
Valet är vårt eget.
Ni gav mig en glimt av livet efter detta, eller hur?
För det här är skärselden.
Och ni är här för att göra slut på oss.
Er son är inlåst i övre badrummet.
- Walter! - Walter! Älskling!
- Älskling, kan du höra oss? - Är det nån därute?
Är det nån därute?
- De måste ha låst inifrån. - Jag kan inte se. Hjälp mig.
- Walter! - Walter!
Jag kan inte höra.
Snälla, hjälp mig.
Walter. Bort från dörren om du kan höra mig.
- Hjälp mig. - Walter!
Han kan inte höra oss.
Sluta, Arthur! Sluta!
- Snälla!
Arthur. Arthur. Arthur.
Mamma.
- Pappa. Snälla. - Sluta. Sluta.
Hör på... jag kan inte.
Jag kan inte se honom så där. Jag kan inte.
Å, Gud.
Nej.
- Jag kan inte göra det. - Han kan inte vara så här.
Det är enda sättet. Det finns inget annat.
- Han log mot oss. - Vad?
När du frågade honom om livet efter döden log han mot oss.
- Gjorde han? - Ja.
Arthur-
-jag älskar dig och är så ledsen.
Förlåt mig för det jag gjorde mot oss.
Du gjorde inget, vi gjorde det.
Så be inte om förlåtelse.
Jag älskar dig och ångrar inget vi gjort i vårt liv tillsammans.
Då räknar jag dagarna-
-tills min Arthur kommer och hälsar på mig igen.
Jag trycker ner den.
Tills vi möts igen, ja.
Vi gör det.
Larmcentralen, vart ska jag koppla?
Ni sa att ni hörde ett skott? Vilken adress?
7321 Park-
-i Antrim.
God dag, Mrs. Weller.
Får jag stiga på?
Walter?
Walter, det är pappa. Jag är här.
Kan du höra mig?
Walter?
Walter.
Walter, om du kan höra, så skrik.
Händerna på huvet och bort från dörren.
Pappa! Mamma!
Jag är här, vännen. Allt ska bli bra, okej? Håll ut bara.
Jag sa, händerna på huvet och bort från dörren.
Walter är däruppe. Han är okej.
De försäkrar mig, att du och din son blir omhändertagna.